EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Cynthia!
Hvor er du?
Cynthia!
Du har vært på kontoret mitt igjen.
Hvor er du?
Jeg vet at du er her.
Jeg finner deg.
Cynthia!
Hvor er du?
Cynthia!
BASERT PÅ KORTROMANEN AV GEORGE R.R. MARTIN
Jeg har aldri sett noe slikt.
Se, nok en tann.
Jeg obduserer meg selv.
Du burde ta en pause, kompis.
Du må ikke være her. Faktisk burde du ikke det.
Du kan umulig være objektiv med dette.
Rowan, vi finner biter av kroppen min
i en sonde som jeg bygde
for å få kontakt med utenomjordisk liv.
Jeg synes at jeg burde være her.
Er det noe annet som plager deg?
Agatha.
Hvorfor tok du eksen din med til det ytre rommet?
Vi trengte Thale.
- Til oppdraget. - Ja, det gjorde vi.
Det er pga. oppdraget at vi er her. Husk det, er du snill.
Vi kommer aldri til å nå volcrynene hvis vi ikke tar oss av Cynthia.
For godt.
Brannmurene duger ikke, og vi taper tid.
Vi må låse henne ute.
Hva er planen din?
For å opprettholde bevisstheten sin
måtte Cynthia Eris bygge en slags organiserende arkitektur.
Uten kroppen til å formidle følelser får sinnet panikk.
Det er derfor hun er så farlig.
- Hun er redd. - Ja.
Jeg må inn dit
og finne en måte å isolere henne i den verdenen.
For godt.
- Karl, er du enig i dette? - Jeg vet ikke.
Hele greia gjør meg nervøs.
Snakker vi om begrensning, ikke død?
Ja. Din mor vil fremdeles være der,
men uten tilgang til skipets systemer.
Hva om du går deg bort?
Eller om vi mister forbindelsen med deg der inne?
Vi mister henne.
For alltid.
Jeg liker ikke dette.
Etter det som skjedde med deg sist gang.
Mange har lidt mye for at jeg skulle få være her.
Minnesfæren.
Vis henne smerten din.
Den er hennes også.
Øvelsen må bli kort i dag.
De eldre begynner å bli mistenksomme.
- Kom igjen, fort! - Denne veien, mine herrer.
Her borte!
- Ta ham! - Nei!
- Nei!
Nei!
Teknologi er forbudt, vet dere.
Nedstigning har konsekvenser.
Gaven din er verdt smerten.
Ikke vær redd.
Aksepter prisen.
Hendene.
Jeg er klar.
Det er derfor jeg er her.
Er du sikker på at det er trygt?
Jeg bekymrer meg for deg.
Tidligere ville du grave den tingen ut av armen din, og nå har du to.
Jeg trenger båndbredden for å kunne finne Cynthia.
Hun skremte livskiten av deg sist gang.
Er du sikker?
Andre ting på dette skipet skremmer meg mer.
Hva faen?
Herregud! Få tak i en lege!
La de ansatte komme frem!
- Unna vei! - Kom dere unna, for faen!
Løp!
- Unna vei! - Opp på bordet.
- Opp med hendene. - Bind ham fast.
- Bedøvelse! - Sjekk for uregelmessigheter.
Det er for mye blod. Jeg må se.
- Skanning blir vanskelig. L-1-en... - Tørk av ham!
Unna, jeg skanner!
Hvor er såret?
Jeg finner det ikke.
Epidermis, dermis og arterier,
- alle er intakte. - Saks. Klipp materialet av.
- Ren og klar. - Tørk såret.
Hvor kommer det fra?
Hvor er såret?
Unna vei, takk.
Ok, stans, alle sammen.
Stans! Vær så snill.
Vi må bare puste.
Stol på meg.
Bare lukk øynene, og pust dypt.
Lukk øynene. Pust.
Det var en glimrende prestasjon.
Dere skulle sett ansiktsuttrykkene deres.
- Herregud. - L-1-en...
Herregud.
Jeg...
Jeg forstår ikke.
Du burde skamme deg.
Hva? Du burde skamme deg!
Jeg trenger medisinsk hjelp.
- Du utfordrer skjebnen. - Hva kan jeg gjøre?
Jeg kjeder vettet av meg. Du besøker meg aldri.
- Du skremte livskiten av meg. - Beklager.
Du er fin i dag, forresten.
Du kan bare ligge der en stund
mens jeg rydder opp i dette med mannskapet.
Få meg ut av den fordømte...
Jeg var på romfergen Luna 71.
Kona mi og barna.
Vi var på vei til Luna for en ukes badeferie.
L-en på den flyvningen var en av de første.
Bare en liten jente.
Det begynte ved avgang.
Du vet vel hvordan avganger er?
Gravitasjonspresset, skipet rister
som om det går i tusen knas.
Ungene elsket det. De lo spent.
Vi voksne
var vettskremte.
Vi viste det ikke, selvsagt.
Men den lille jenta
tok den normale frykten vår
og forsterket den.
Og da den frykten føk omkring og ble større og høyere,
ble den til en bølge.
Og i neste øyeblikk
rev alle hverandre i stykker.
Hvis...
Nå husker jeg ikke engang hvordan guttene mine så ut.
Når jeg tenker på ansiktene deres, ser jeg bare restene.
Det var ikke den lille jentas feil.
Så mye kraft at hun ikke kunne kontrollere den.
Det er poenget mitt.
All den kraften,
men dere har ikke forbedret noe i denne verden, har dere vel?
Hei.
Vi kan bruke Thale.
Han kan kontakte Lommie i Krystallen.
Være som en fyrlykt for henne, hente henne hvis hun havner i trøbbel.
Vi...
- ...kan ikke stole på ham. - Vi må det, Karl.
Vær så snill. Jeg vil at han skal gjøre noe meningsfylt.
La ham bli en del av teamet.
Lommie, se.
Det er oss.
Thale, vet du hva du gjør?
Jeg har ingen anelse. Dette er ukjent farvann.
Det kommer til å gå fint.
Du klarer dette.
Ja. Du må gå.
Jeg tenker ikke klart med tankene dine svirrende rundt
- i rommet. - Nei, Thale. jeg kan ikke gå fra deg.
Agatha, stol på meg. Du må gå.
Han kan bli, han plager meg ikke.
Han vet hva vi sliter med. Men dere andre...
Kom igjen, Agatha.
Skal vi stole på ham, må vi stole på ham.
Er du ok?
Vær forsiktig.
Du også, Lommie.
- Er du virkelig klar? - Vi kan ikke fortsette slik.
Det kan ikke hun heller. Gå til monitorene på laben.
Du må åpne brannmuren for å slippe inn Lommie.
Ok.
Er du klar for meg?
Ja. Jeg tror det.
Ok.
Jeg kan kjenne deg.
Greit. Ikke gjør det.
Hva, da?
Vær redd. Jeg drar med deg.
Jeg er rett her.
Vi er klare.
Gjør det fort.
Hun vil sette seg til motverge.
CELLER FORMERER SEG
Hvorfor er du kommet, Rowan?
Jeg har en...
...petriskål
full av celler som tilsynelatende ikke vil dø.
Å, sonden! Fortell.
Hvordan vet du om den?
Volcrynen har sendt meg en beskjed.
Gi deg.
Vil du...
...ta en titt?
På romblodet ditt?
Jeg trodde at du aldri ville spørre.
Utenfor et stort hus.
Det er trær, tåke, fugler.
En masse fordømte fugler.
Fordømte fugler overalt.
Det er Greywing,
huset til bestefaren min.
Lommie hadde rett.
Moren min skapte en kjent verden.
Det er ingen veier inn.
Dørene er låst.
Vinduene er stengt. Dette stedet er en festning.
Dørene, låsene. Det må være brannmurene mine.
Jeg visste ikke hvordan de ville vise seg.
Mel,
- åpne døren. - Jeg tar meg av det.
BRANNMUR STENGT
BRANNMUR ÅPEN
Det er noen her.
Det er min dukke.
Hvem er du?
Vi vet hvorfor du er her.
"Vi"?
- Oss. - Oss.
Meg.
Cynthia!
Ham.
Jeg føler deg, Cynthia.
Hva gjør du?
Få hånden din vekk fra den døren!
Det er fint å ha nok et leketøy.
Det er virkelig synd.
Hvem har sendt deg?
Roy?
- Hvor er vi? - Hjemme.
- Er du her for å leke? - Hun skal fange oss.
- Jeg er her for å hjelpe. - For å drepe oss!
Det er noen ovenpå. Hvem er det?
- Ingen. - Hvem er det?
- Pappa. - Ingenting.
- Er dette huset hans? - Nei!
- Vi burde leke med henne. - Det er slutt på lekingen.
Jeg klarer ikke å ikke være i rommet.
Noen andre løser problemet.
Bare stol på Thale.
Du sa at han er sterk for Lommies skyld.
Har du hørt fra Joy i det siste?
Hvordan klarer hun seg?
Hun gikk glipp av vår siste videosamtale.
Hun er i tung minnefrigjøringsterapi.
Hun kvitter seg med alt som minner henne om Skye.
Eller meg.
Tanten min, Luce, gjorde det da faren min døde.
Hun bare fortsatte og fortsatte
til det ikke var noe igjen.
Hun var borte.
Hun kom aldri egentlig tilbake, mener jeg.
Jeg kan ikke si hva Joy skal gjøre, men jeg gjør ikke det med Skye.
Jeg vil ikke glemme henne.
Du klarer deg fint, Karl.
Sorg er en naturlig prosess. Man kan ikke gjemme seg fra den.
Du må møte det som kommer til deg
med et åpent hjerte.
Tornerose er våken.
Hva har skjedd?
Thale klarte å dra deg ut.
Du har vært bevisstløs i to dager.
To dager.
Beklager, jeg fikk ikke fanget henne.
Hun var for sterk.
Burde du ikke blitt og fullført jobben?
Det er ikke hennes feil. Hun fullfører aldri noe.
Men jeg går ut fra at du fant henne?
Biter.
Hun er brukket i to underprosesser.
En yngre, ufordervet.
Den andre,
ødelagt.
- Jeg burde dra tilbake... - Nei.
Hvil deg.
Du må hvile.
Cynthia gjorde alt klart.
Snakket hun til deg?
Gjennom meg, faktisk.
Ja, hun kom gjennom hodet mitt, klokkerent.
Oppdraget er avsluttet.
Jeg forstår ikke.
- Hvor er Karl? - Karl tok feil.
Volcrynene er ikke det han trodde.
De er kanskje ikke engang ekte.
Kanskje vi bare burde drepe D'Branin.
Da kan vi dra hjem.
Cynthia hadde et vanskelig liv.
Hun led for mye.
Hun bygde dette skipet for å unnslippe den verdenen.
For å fly vekk fra gamle monstre,
ikke inn i armene til nye.
Hun la livet sitt i dette skipet.
Det er ikke ment å være fengselet hennes.
Det er ment å være frihet.
Hun var...
- Jeg er... - Jeg er...
- ...over alt, - ...over alt,
- evig lyttende, - evig lyttende,
- evig seende. - evig seende.
VIDEONETTVERK, OVERVÅKNINGSKAMERAER
Visste du at han så på?
Vi hadde det bare litt gøy.
Vi måtte oppholde henne lenge nok til å finne en sprekk i brannmuren
som du brukte til å komme deg inn hit.
Jeg må dra nå.
Jeg skal hilse Karl fra deg.
Nei!
Hva skjer?
Det er moren din.
Hun er ute.
Å slippe minnene dine om meg
er ok.
Jeg vet ikke engang om jeg kommer tilbake herfra.
Det er vel for det beste, ikke sant?
VIDEOBESKJED
SYSTEM OMSTART
Advarsel. Oksygen redusert.
OKSYGEN REDUSERT 91 %
Advarsel. Oksygen, 80 %.
OKSYGEN REDUSERT 27 %
Hjelp!
Sir, det er problemer med luftstrømningen.
D'Branins boenhet...
Advarsel. Oksygen, 60 %.
OKSYGEN REDUSERT 58 %
OKSYGEN REDUSERT 48 %
Hjelp!
Advarsel, oksygen, 14 %.
Hjelp!
Oksygennivå kritisk.
Jeg sjekker nivå 3.
Oksygennivå kritisk.
- Meld fra til reserven. - Går opp.
OKSYGEN REDUSERT 2 %
OKSYGEN REDUSERT 1 %
- Oksygen oppbrukt. - Hjelp!
Ned korridoren.
Karl! Hold ut. Vi skal få deg ut!
- Luken er ødelagt. - Hva? Vi må åpne denne døren!
- Gi meg det. Hent ingeniøravdelingen. - Ja, sir!
- Unna vei! - Unna.
- Den åpner seg ikke! Gjør noe! - Dette er meningsløst.
- Jeg tar meg av det! - Karl!
Karl!
- Du er ok. - Hvordan...
Hvordan visste du det?
Vi må få deg til sykeavdelingen.
Cynthia.
Hun er ute.
SYSTEM OVERSTYRING BRANNMUR ÅPEN
Feil i kraftforsyningen.
Bytter til reservemodus.
Initierer omstartprosedyre.
Thale?
- Jeg prøvde... - Hvor er Lommie?
- Hun er innelåst. Jeg vet ikke hvor. - Er hun der ennå?
- Er hun i live? - Kan du gå inn igjen?
Prøv å gjenopprette kontakt med Lommie?
Hun kommer.
Cynthia kommer.
Vennene dine kommer til å dø nå.
Det er ingenting du kan gjøre.
Du er fanget her inne med meg nå.
Du slipper ikke ut.
Hvor skal du?
Hva skal du gjøre?
Stans, er du snill.
Ikke åpne døren.
Det får ham tilbake.
Hun kommer ikke til å like dette.
Jeg vet det.
Cynthia! Hvor er du?
Mor er redd.
Du er på kontoret mitt igjen.
Du kom tilbake.
Jeg skulle ikke skade vennene dine.
Jeg ville bare at du skulle oppføre deg.
Jeg var sint.
Jeg har vært alene her inne.
Du må forstå det.
Hva har du bak denne døren?
Det er faren din, ikke sant?
Det var ikke Krystallen som gjorde deg
slik.
Det var ham.
Han slo oss.
Han fornedret oss.
Han rev oss ned.
Du hadde også problemer med faren din.
Jeg har sett minnene dine.
Du skadet ham med en hammer.
Det er der du tar feil.
Faren min elsket meg.
Det var denne fordømte verdenen som grisebanket meg.
- Jeg måtte godta prisen. - ...godta prisen.
Cynthia!
Pappa, nei!
- Vær så snill! Nei! - Vær stille, begge to.
Gjem deg!
Gå! Løp!
Thale?
Få meg ut!
Systemet stabiliserer seg. Ingen spor av ondsinnet programvare.
Godt jobbet.
Hvordan føler du deg?
Fremdeles litt skjelven, tror jeg.
Roy?
- Hva er det? - Jeg hører ikke stemmen hennes.
For første gang er det stille.
Vær så god.
Jeg er stolt av deg.
Vi må få deg tilbake til kuppelen.
Vi trenger alle å hvile oss.
Hva var det?
Svakheten hennes?
Alle har hemmeligheter.
Deler av fortiden vår som vi helst vil glemme.
Og er hun ok...
...der hun er?
Er det fredelig?
- Er det trygt? - Jeg låste henne ute.
Du gjorde det bra.
Jeg må legge meg nedpå.
Her. La meg hjelpe deg.
Du reddet livene våre
og oppdraget vårt.
Kom igjen.
Gjør meg fri.
Begynn på nytt.
Jeg vil at du skal bli glad.
VELG EN HANDLING SEND, LAGRE, SLETTE
Hei.
Jeg har lett etter deg.
- Du var ikke i boenheten. - Jeg fikk ikke sove.
- Si hva som er i veien. - Ikke rør meg.
Lot du ham se på oss.
Hvor mange ganger var vi sammen
- mens Eris så på? - Han ser alt.
- Jeg forstår ikke hva problemet er. - Hva hadde jeg å si i den avgjørelsen?
Ok, beklager.
Virkelig. Unnskyld.
Ikke kom på rommet mitt mer.
Åpne.
Lys.
Er alt ok?
Alt er greit.
Jeg hørte stemmen din i hodet mitt.
Du ropte på meg.
Da jeg åpnet øynene,
var jeg glad for at det var deg.
- Fortell om dette gir mening. - Ok.
Celler kan snakke med andre celler via kjemi
over enorme avstander inni kroppen vår.
Mens dyr,
bier, sommerfugler og maur,
kan snakke uten ord over enorme avstander utenfor kroppen.
Kan noen, i teorien,
bruke de metodene til å kommunisere over galakser?
Å bruke dem som en radio eller en telefon, mener du?
Ja.
Et menneske,
én av to blikkbokser
i hver sin ende av en lang, usynlig streng.
Disse cellene
kommuniserer.
Kanskje bare med hverandre, men kanskje...
Tror du volcrynene sendte sonden tilbake for å snakke med oss?
Jeg tror at de sendte den tilbake for å lytte.
Aktiver skjerm 337, takk.
Hallo, min skjønne.
Kroppen min svikter, Auggie.
Men dette er ikke et farvel.
Jeg kommer alltid til å være her
hos deg.
Jeg kommer alltid til å elske deg, lille bjørn.
Tekst: Linda Hansen